În secolul XIX,
Jules Verne a scris cele mai interesante romane de aventuri.
Romane, cum ar fi, "20.000 de leghe sub mari",
"O călătorie spre centrul pământului"
si "Insula Misterioasă".
Multi le consideră a fi opere de science-fiction,
însă vernienii sunt de cu totul altă părere.
CĂLĂTORIA 2: INSULA MISTERIOASĂ
Traducerea : Shadow & Larra @ www.titrări.ro
Sincronizarea: sky www.titrări.ro
Nu e bine !
Asa, bravo...
Fără frică !
Ia să vedem !
Bună seara, dlor politisti ! Vrea cineva să facă o baie ?
Salutare ! Ti-am simtit lipsa la poker, săptămâna asta.
Mersi că m-ai sunat, Jim. Ce se întâmplă ?
N-am vrut să transmitem prin statie.
Pustiul a intrat într-o instalatie de sateliti.
Apoi a intrat cu motocicleta în piscina familiei McGillicutty.
I-am convins să nu depună plângere.
Anderson, tatăl tău vitreg a venit după tine.
Nu e tată vitreg, e tutore legal.
Dacă n-as fi intervenit,
ai fi ajuns la scoala de corectie pentru următoarele sase luni.
Prefer scoala de corectie.
Vrei să-mi explici de ce ai spart o instalatie de sateliti ?
Nu-ti face griji, mamă. Nu e mare lucru, pe bune.
Nu-i mare lucru dacă politia sună în toiul noptii ?
Sean !
Sean, trebuie să vorbim despre ce s-a întâmplat.
Eu încă nu înteleg cine i-a dat lui voie să vorbească.
Dacă eu n-as vorbi, acum ai fi fost la închisoare.
Deja sunt într-o închisoare.
Ce vrei să spui prin asta ? Sean ?!
Nu eu am cerut să mă mutati de la fosta scoală si de lângă prieteni
si să mă târâti tocmai în Dayton.
- E-n regulă, Liz. - Ba nu ! Sean !
Bun ! Acum c-am găsit asta, trebuie să aflu ce înseamnă.
Nu sunt aici !
- Eu sunt. Esti ocupat ? - Da !
Voiam să vorbesc cu tine...
ca de la un adult îngrijorat la un adolescent... oarecum nelinistit.
Cam complicată ecuatia asta a ta.
Amice...
- Ce-ai aici ? - Nimic !
E o criptogramă, nu ? Pare a fi codul Morse.
O silabă sunt punctele, iar două silabe sunt liniile.
Am învătat în Marină.
Foarte bine, ce scrie ?
- La ce-ti trebuie ? - E complicat.
- La fel e si codul. - E complicat ?
Bun... uite care-i treaba.
În urmă cu câteva nopti,
un semnal radio neidentificat a repetat în continuu aceste cuvinte.
"Pip Zorn loveste..."
Toate sunt personaje din cărtile lui Jules Verne.
În mod clar, mesajul a fost transmis de un vernian.
Echipamentul meu n-a fost în stare să receptioneze întregul mesaj,
asa că...
Ai intrat acolo pentru a avea un semnal mai puternic.
Cineva a trimis mesajul ăsta, iar eu îl voi decoda.
E foarte important pentru mine.
Stii ceva ? Ce-ar fi să-l decodăm împreună ?
- Bine. - Bun...
În prima parte, scrie:
"Insula..."
"... este"
"adevărată."
"Insula este adevărată."
Vorbesti serios ? Nu glumesti cu mine ?
Nu. Asa scrie. "Insula este adevărată."
Nu-mi vine să cred !
Nu-mi vine să cred că cineva a găsit insula.
Care insulă ?
Insula Misterioasă ! Vernienii o caută de ani de zile.
Ce scrie în continuare ?
"Fiul lui Steve. Născut în... 1883."
Fiul lui Steve...
Stevenson !
- Robert Louis Stevenson ! - Scriitorul ?
Însă el s-a născut cu mult înainte de 1883. Trebuie să fie altcineva.
- Poate că nu e "cineva". - Poate că e "ceva" !
Ce cauti ?
"Comoara din insulă", scrisă de Robert Louis Stevenson, în 1883.
Bun, ce scrie mai departe ?
"Numele cel din urmă e cel mai rapid..."
"Asa a ajuns la catargul lui Lemuel."
E cel mai rapid ? E un fel de alergător ?
Dacă numele lui se traduce prin "rapid" ?
- Swift... - Jonathan Swift !
Alt scriitor...
Si el a scris despre o altă insulă !
Înseamnă că Lemuel ar fi... ia să vedem... Lemuel Gulliver.
- Avem trei cărti diferite... - De la trei autori diferiti.
Despre trei insule diferite...
Poate că... toate cele trei cărti sunt despre aceeasi insulă !
Poate de asta nimeni nu a găsit Insula Misterioasă.
Pentru că n-au folosit celelalte două cărti.
Există o hartă în "Comoara din Insulă" ?
Da, si Swift are una.
Sunt diferite de ale lui Verne. Nu înteleg.
Ce faci ?
- Stii ce-am făcut în Marină, Sean ? - Nu.
Trei ani la rând... am câstigat premiul Brockford,
pentru spargerea de coduri.
Incredibil !
Cred că ti-am găsit insula misterioasă !
- Ce sunt astea ? - Coordonate.
Longitudine si latitudine.
Ar trebui să fie undeva...
... pe aici.
La 160 de kilometri de coasta Republicii Palau.
Chiar în mijlocul Pacificului de Sud.
- Ce crezi că faci ? - Trebuie să plec !
- Unde să pleci ? - Pe Insula Misterioasă.
Foarte tare... Nu faci o escală pe Lună si-mi aduci o înghetată ?
Glumeste cât vrei.
O voi face. Iar tu o să-mi asculti toate glumele.
- Nu pleci în Palau, Sean. - De ce ?
În primul rând, esti pedepsit. Ca să nu mai vorbim că esti la scoală.
Sunt elev de nota 10. Pot să lipsesc si eu câteva zile.
Doar e vorba de Insula Misterioasă !
Încetisor...
Crezi c-o să călătoresti la capătul celălalt al lumii
să te întâlnesti cu un tăcănit de la un radio-fantomă ?
Nu e un tăcănit. E Alexander Anderson. Bunicul meu.
- De unde stii că e el ? - Totul se leagă.
El e primul vernian din familie.
Jumătate din viata sa a căutat Insula Misterioasă
si nimeni n-a mai auzit de el de doi ani.
Cred că are probleme, iar eu o să-l găsesc.
Sean, opreste-te !
Nu le las să pleci într-o misiune de salvare, mai ales singur,
si, chiar dacă-ti place sau nu, esti încă un pusti.
Înteleg situatia ta. Vrei s-o faci fericită pe mama.
Pentru asta, îti sunt recunoscător.
Însă trebuie să te concentrezi asupra companiei tale de constructii,
să plătesti casa sau să fii atent la dorintele ei.
Eu sunt bine !
Chiar dacă-ti place sau nu, chestia aste e peste puterile tale.
Se pare că mesajul a fost transmis de bunicul său.
Sean a spus că a dispărut de doi ani.
E greu să dispari dacă niciodată nu esti aici.
Eu n-as crede niciun cuvânt al lui Alexander Anderson.
Sean pare a fi cât se poate de convins.
Alexander a încercat mereu să convingă lumea.
M-am prins. Asadar în mintea lui Sean, Alexander e un aventurier fascinant.
Însă, în realitate, e doar un bărbat care n-a fost alături de familie.
Tocmai de asta trebuie să-l lăsăm pe Sean să facă călătoria asta.
De ce ?
Pentru că Sean are nevoie de un bărbat în viata lui.
Cineva care-i va fi alături si-l va întelege.
Când am decodat acel cod,
a fost prima dată când ne-am înteles pentru mai mult de cinci minute.
Interactionează cu el pe o insulă... nemisterioasă. Poate Hawaii.
Hawaii... Luna noastră de miere...
- Vorbesc serios, iubire. - Si eu vorbesc serios.
O să zburăm în Palau,
iar când Sean o să vadă că insula nu există,
iar bunicul lui nu e acolo,
eu îl voi consola.
Si cu asta, basta.
- Bună dimineata, amice ! E ora 07:00 ! - Sunt ocupat !
Nu cred c-o să fii prea ocupat si pentru asta.
Mă duc în Palau ?!
Era să ghicesti... Mergem împreună în Palau !
Ce... ?
Stiu că ai câstigat acel premiu, însă eu am mai fost în aventuri din astea.
Lasă-mă pe mine să mă ocup.
Usurel, amice... Nu uita cine plăteste călătoria asta.
Regina Isabella nu-l însotea pe Cristofor Columb.
Foarte bine, Isabella. Te las pe tine să te ocupi.
Vedem noi cum... Atentie ! O sopârlă ! Ai grijă !
Esti asa mare si ti-e frică de o mică sopârlă ?
Nu mi-e frică de nimic. Ador sopârlele. Când sunt cizme si curele.
Ne scuzati !
Bună !
Ce mai faceti ? Noi... americani...
Tu... ghid ?
- Sean... - Lasă, mă descurc.
Tu... duci pe noi... pe barcă... pe apă.
Doriti să închiriati o barcă ?
Stii care e limba oficială în Palau ? Engleza.
Multumesc.
Vrem ca cineva să ne ducă pe o insulă localizată... aici.
- Nici nu se pune problema. - Asteptati ! De ce ?
Pentru că nu există nicio insulă. E doar un cimitir pentru vapoare.
Te plătim bine. O mie de dolari !
Doar un prost îsi dă viata în schimbul banilor.
Mă scuzati... Azi e ziua voastră norocoasă.
Eu sunt cel mai bun căpitan din Palau.
Am înteles că aveti nevoie de un mijloc de transport.
Da, vrem ca cineva să ne ducă aici. Plătim o mie de dolari.
Scumpule... e o nimica-toată.
Haideti să mergem.
Ce tare o să fie. N-o să fiti dezamăgiti.
Scot sute de oameni pe mare,
si îi aduc înapoi... aproape de fiecare dată.
- Super vaporul... - Vai, multumesc.
Ce mama-naibii mai e si asta ?
E cel mai bun elicopter din Palau.
N-as vrea să-l văd pe cel mai rău.
Ăsta e sistemul meu de alarmă.
Mai bine as merge cu Titanicul.
Kailani, avem clienti.
Trebuie s-o cunoasteti pe fata mea. E o adevărată frumusete.
Seamănă perfect cu mine.
Cred că elicopterul ăsta nu-i bun de nimic. Hai să plecăm.
Stii ceva, Hank...
Dacă mă uit mai bine, e de-a dreptul splendid.
Asta-i fiica care seamănă perfect cu tine ?
Uită-te, nările sunt identice.
Cine-s ăstia ?
Eu sunt un explorator stiintific.
Iar el e... Hank.
Trebuie să ajungem la aceste coordonate.
Nu cu elicopterul ăsta ! E partea cea mai periculoasă a oceanului.
Pauză ! Scumpa mea... Uite care-i treaba.
Au fost de acord să ne plătească o mie de dolari americani.
Cu banii ăstia, ti-as plăti facultatea.
- Două mii ! - Nici vorbă ! Am avut o întelegere.
Atunci, trei mii. Poate asa găsiti pe cineva să vă ducă acolo.
Te rog...
Merge si cu carte de credit ?
Bună ziua, oameni buni. Urmează turul de lux.
Relaxati-vă si pregătiti-vă pentru călătoria vietii voastre !
Urmează un mesaj din partea pilotului.
Vă vorbeste pilotul...
Vai de mine...
V-am păcălit...
Dacă o să priviti pe fereastră, în partea stângă,
o să vedeti ceea ce numim Oceanul Pacific.
În partea dreaptă, o să vedeti... cealaltă partea a Oceanului Pacific.
Asa ai de gând să continui tot drumul ?
Ati plătit pentru turul de lux.
Cerul e minunat, nu ?
Ziua de azi pare a fi deosebit de... maiestuoasă.
Maiestuoasă ? Pe bune ?
Am putină treabă...
Trebuie să ocolim furtuna.
Coordonatele ne indică că acolo e insula.
- Nu există nicio insulă acolo. - Se pare că acum o să aflăm.
- Trebuie să iesim din zona asta ! - Si eu mă gândeam la acelasi lucru.
Nu, asteptati !
"Insula Misterioasă, capitolul I.
"Pasagerii au fost transportati în mijlocul unei coloane de aer"
Sean, suntem aproape de un uragan de gradul 5.
Nu e momentul potrivit să luăm cartea ad litteram.
Trebuie să pătrundem în uragan pentru a ajunge pe insulă.
Esti nebun ? N-o să supravietuim.
Trebuie să avem încredere în Jules Verne.
Stii în ce am eu încredere ? În gravitatie !
- Gabato, scoate-ne acum de aici ! - Sunt de acord cu tine...
Însă... uite cum stă treaba... nu mai controlez elicopterul.
Regulatorul s-a stricat.
Ce ?!
Ne prăbusim !
Nu se poate !
Sean !?
Revino-ti, amice !
E-n regulă. Încearcă să te ridici.
Bravo !
- Ti-am spus că o să meargă. - Ai avut dreptate.
Nu-mi vine să cred că am reusit.
E Jules Verne ! Trebuie să crezi !
Unde suntem ? Unde-i tata ?
Să mă ajute cineva !
Ajutor !
Tată, piciorul tău e la locul lui.
Piciorul meu ! Se miscă !
Încă sunt întreg...
Ai avut dreptate. Există o insulă. Văd că nu-i cine stie ce...
Nu la asa ceva mă asteptam.
Oameni buni, ascultati.
Trebuie să adunăm tot ce a ajuns la mal si să ne facem provizii.
Trebuie să ne găsim un adăpost. Haideti să mergem.
Aici erai, iubirea mea. Am crezut că te-am pierdut.
Cred că am găsit o iesire de pe plajă.
Ce s-a auzit ?
Un zgomot înfricosător într-o pesteră întunecată.
Mergi mai departe...
Ăsta-i Paradisul si aici îmi fac concediul.
Doamnelor si domnilor... vă prezint...
Insula Misterioasă...
Ce-i locul ăsta ?
Insula asta... e meseriasă.
Ăstia ajung uriasi ?
Sean, ce spunea Jules Verne despre ăstia ?
E una dintre primele reguli ale biogeografiei insulei.
Animalele mici devin mari, iar cele mari devin mici.
Liliputani. Swift a scris asta în "Călătoriile lui Gulliver".
Vreau să-l păstrez ca si animălut de companie.
Fiti atenti ! Vedeti fumul ăla ?
Acolo e locul unde a campat bunicul meu.
- De unde stii ? - Ce altceva ar putea fi ?
Poate că băstinasii se pregătesc să ne gătească la cină.
Nu putem afla decât într-un singur fel.
Stati asa.
Sper că bunicul tău e bine, însă eu si tata nu mergem nicăieri.
- Ne întoarcem la plajă. - Ce să faceti acolo ?
Să scriem S.O.S din scoici si poate "Ajutor".
E un uragan furios acolo. Nimeni n-o să vadă mesajul vostru.
Sean, are dreptate. Trebuie să rămânem împreună.
După ce-l găsim pe bunicul lui, o să chemăm ajutor cu radioul sau.
Bine...
Însă dacă suntem făcuti bucătele, pe tine o să dau vina.
Eu o să dau vina pe amândoi.
Super...
Ce-am făcut ? Pe bune... Ce-am zis, ce-am făcut ?
E o chestie din Marină. Stoarce-o si transpiratia iese afară.
Foarte amuzant, "marinarule".
Să nu vii la mine plângând când te înrosesti că o rosie.
Ti se pare că eu transpir ?
Frate, ce pietre lipicioase.
Nu misca !
Astea nu-s pietre. Sunt ouă.
Ce tare ! Hai să spargem câteva si să facem o omletă.
Nu-i o idee bună deloc.
Ce naiba, frate ? Nu mi-am luat micul-dejun.
Dacă sunt ouă gigantice, trebuie să fie si o mamă gigantică.
Trebuia neapărat să fie si o sopârlă... De ce nu sunt serpi ?
Bun, trebuie să ne miscăm repede, însă cu atentie.
Sopârlele au mirosul si auzul foarte bine dezvoltate.
Hai să mergem...
Chiar că umblăm pe ouă...
- Oameni buni... - Să nu mai faci încă un pas.
- Tati, ai grijă. - Nu-ti face griji, scumpo. Mă descurc.
Vezi, nu-i nicio problemă.
Fugiti, fugiti !
- Înspre junglă ! - Mai repede !
Haideti !
Pe aici !
În spatele tău ! Grăbeste-te !
Sean !
Bă Godzilla !
Fir-ar să fie...
Haideti !
- Nu vă opriti ! - Mai repede !
Înapoi !
Sean, stai în spatele meu ! Haideti, înapoi !
- Înapoi ! - Hank !
Nu acum, Sean. E speriată !
Ba nu, are sânge rece si e atrasă de căldură.
Foarte... bărbătesc.
- Acum ce facem ? - Mai avem un singur lucru de făcut.
Lovitura trăsnetului !
Cred c-am înfuriat-o si mai rău.
Sper că nu-i place mâncarea polineziană.
Sper că nu-i place mâncarea cu caca în pantaloni.
Haideti !
E toată lumea bine ?
Nu stati cu mâinile-n sân. Aplaudati !
Bunicule !
A fost incredibil !
Un sunet de împerechere aproape perfect.
De fiecare dată o păcălesc.
Ei sunt Gabato si Kailani. Cu elicopterul lor am ajuns aici.
Încântat !
Eu sunt tatăl vitreg al lui Sean, Hank Parsons.
L-am ajutat pe Sean să vă spargă codul.
Tată vitreg ? Poate de asta ti-a luat asa mult.
Cât de greu poate fi să spargi un cod,
transformând niste personaje verniene într-o listă cu puncte si liniute ?
Sau ai fi putut trimite mesajul necodat.
Asta e dovada incontestabilă că nu esti un Anderson.
Cred c-ar fi mai bine să plecăm de aici.
După sunetul acela de împerechere, poate vrea să te ia de sot.
Văd că esti glumet. Bravo tie, Henry.
Mă cheamă Hank. Niciodată Henry. Doar Hank.
Văd că esti un om hotărât. Ce-ar fi s-o iei tu înainte.
Dacă mă gândesc mai bine, vrem să supravietuim după noaptea asta.
Asa că, mai bine, mă urmati pe mine. Veniti !
Hank, eu te urmez pe tine.
Hai, ia-o înainte.
E uimitor !
Am ajuns, oameni buni.
Asta e casa mea.
Fiti bine veniti !
Am un ascensor care functionează, instalatie sanitară...
chiar si un televizor HD cu diagonala de 190 de centimetri.
De unde ai toate lucrurile astea ?
Le-am luat de pe barca care m-a adus aici.
Se numea "Lucy, cea cu ochii albastri".
Si-a dat viata în mijlocul uraganului
pentru că eu să descopăr misterioasa insulă.
- Un cocktail ? - Multumesc !
Radioul ăsta l-ai folosit să emiti semnalul ?
Da, l-am construit chiar eu.
Am folosit un ceas desteptător,
niste cupru din minele de pe deal si o lingurită.
Stii cât timp mi-a luat să-l construiesc, Henry ?
Păi... nu stiu... cred că mai putin de... "nu-mi pasă".
Trei luni. Stii cât i-ar lua cuiva ca tine ?
O eternitate !
Haideti să luăm legătura cu Palau si să plecăm de pe insula asta.
Nu-i chiar atât de usor, scumpo.
Trebuie să astepti ca satelitul de comunicatii
să ajungă în pozitia corectă.
- Si cât timp trebuie să asteptăm ? - Vreo două săptămâni...
Vrei să spui că suntem blocati aici timp de două săptămâni ?
Nu suntem blocati. Cred că o să fie amuzant.
O să ne cunoastem mai bine.
Sean, să supravietuim aici n-o să fie amuzant.
Si ce-o să zică mama ta dacă dispărem două săptămâni ?
Până te întorci tu, probabil o să se recăsătorească.
- Îl lasi să-ti vorbească asa ? - Nu-i nimic.
Bun, care-i planul, dle colonel ?
Ce-ar fi să ne mai arăti niste smecherii de-ale tale
care nu ne vor scoate de pe insula asta.
Se mai gândeste cineva la ce se va întâmpla
dacă ouăle de sopârlă eclozează ?
Dacă ti-e frică de niste sopârlite, poate n-ar fi trebuit să vii aici.
Da, doar i se spune Insula Misterioasă.
Trebuia să te astepti la lucruri misterioase.
- Chiar ăsta-i titlul. - Sean, stiu ce scrie în carte.
Ai vrut să găsesti Insula Misterioasă. Misiune îndeplinită !
Ai vrut să-ti găsesti bunicuta. Ai găsit-o si pe ea...
Misiune îndeplinită !
Dimineată plecăm de aici.
Si pentru ultima dată, numele meu e Hank.
Ce-i cu graba asta ?
Mâine o să vă arăt un loc care o să vă taie respiratia.
- Pentru totdeauna ? - O să vedeti...
Haideti să mâncăm ceva. Mâine e o zi importantă.
- Noapte bună, scumpo ! - Noapte bună, tata !
Ce mai faci ?
În afară de faptul că ne-ai izolat pe insula asta idioată,
totul e excelent.
Foarte bine.
Mă gândeam... să iesim împreună... cândva.
Dacă vrei...
Am senzatia că tu te distrezi cu totul altfel decât mine
Poate nu-i chiar asa... Ce-ti place să faci weekend-urile ?
- Îmi place să colectionez moluste. - Nu se poate ! Si mie.
- Îmi plac molustele. - Pe bune ?
- Da ! - Care-i preferata ta ?
- A mea e melcul Mxyzptlk. - N-o să crezi ! Si a mea tot asta e.
Eu am inventat numele ăsta.
Mxyzptlk nici măcar nu e un melc. E unul dintre inamicii lui Superman.
- Văd că ai cucerit-o... - Mă rog...
Să atragi atentia unei femei e unul dintre cele mai grele lucruri.
Asa... si ce-ar trebui să fac, Casanova ?
De când am asteptat să am discutia asta cu tine, amice.
Trebuie să stii trei lucruri pentru a întelege fetele.
Numărul unu: nu-ti urma instinctele.
În oricare altă situatie, e bine să-ti urmezi instinctele,
nu însă si cu femeile.
Fă exact inversul a ceea ce gândesti să faci.
Numărul doi: trebuie să fii deschis, sensibil...
Femeile nu vor un bărbat doar pentru că e mare si puternic
si au abdomenul ca mine.
Nu ! Vor unul care gândeste, unul care simte.
Vor pe cineva care le întelege.
Femeile vor un bărbat care e constient de sentimentele sale.
Al treilea lucru e cel mai important dintre toate.
Femeile au răspuns la lucrul ăsta de mii de ani de zile.
Spune-mi odată !
Trebuia să faci chestia asta.
Ce-i asta ?
Ăsta-i dansul de iubire al pectoralilor.
- Aruncă cu o boabă în ei. - Nu...
Aruncă cu o boabă. Ia una din spatele tău si aruncă.
Nu-ti fie frică. Nu muscă. Pune mâna pe o boabă.
Acum ia mai multe. Aruncă la foc continuu.
Nu arunc la foc continuu.
Nu mă opresc până nu-i hrănesti.
- Să-i hrănesc ? Nu ! - Hrăneste-i ! Le e foame.
- Îi hrănesc eu ! - Bravo, băiatu' ! Ia vino-ncoace.
Esti pregătit ? Încep !
Încetează !
- Esti pregătit ? Asta-i specială. - N-o irosi.
- Nu se poate... Ce tare e ! - Nu-l mai încuraja.
- E un dar. - Chiar e un dar.
Sean, functionează de fiecare dată.
Haide, miscă-te odată.
Unde mergem ?
Nu stiu, însă dacă mai durează mult, o să-si fractureze un sold.
Gata, merg.
Haideti. Aproape am ajuns.
Pregăteste-te, Gaby, o să-ti tai respiratia.
Incredibil !
Acum nu prea mai sunt o bunicută, nu ?
E cineva ?!
Nimeni n-a fost pe aici de mii de ani, Gaby.
Ghiceste cineva ce e aici ?
Tu ?
Tu stii ?
- Legoland ? - Nu.
Ăsta-i Poseidon...
- Mă ajuti putin ? - Da.
Atlantida ?
Nu-mi vine să cred. E orasul dispărut, Atlantida.
E Atlantida despre care a scris Jules Verne, până la ultimul detaliu.
Atlantida nu era pe apă ?
Ba da, când Verne a scris despre ea, însă are un ciclu de 140 de ani.
Jumătate din timp e deasupra apei.
Si ce se întâmplă în cealaltă jumătate ?
E vorba despre recurentă tectonică.
Oceanul nu face fată activitătii tectonice,
împingând pământul la suprafată.
Apoi, întreaga insulă ajunge pe fundul oceanului.
Nimeni n-a mai văzut-o în mărimea asta.
E uimitor !
Veniti cu mine.
De 30 de ani caut bucătica asta de Paradis.
I-am promis tatălui tău c-o vom găsi împreună.
Însă nu e aici să se bucure.
M-am asigurat că fiul lui se va bucura.
De-asta am criptat acel mesaj.
Am vrut ca un Anderson să vadă locul acesta,
înaintea altcuiva.
Unii oameni numesc stelele, animalele sau plantele, după numele lor.
Noi vom numi această insulă splendidă după numele nostru.
Peste două săptămâni, vom lua legătura cu autoritătile si vom pleca de aici.
Iar peste trei săptămâni vom fi pe coperta revistei Time.
- Oameni buni, avem o problemă. - Ce vrei să spui ?
Vedeti apa asta ? E apă sărată.
Apa sărată poate ajunge atât de departe doar dacă vine din subsol.
- Si... - Insula asta se va scufunda...
Sigură apă sărată de aici e cea din creierul tău.
Am analizat mostre si am făcut calcule.
Insula asta se va scufunda doar peste 14 ani.
- Alexander, ai calculat gresit. - De unde stii tu ?
M-am lovit de problemă în constructii. Se numeste lichefierea solului.
Se vede în crăpături aici, aici, până aici.
- Uite acolo. Si aici ! - Bine, am înteles.
Cât timp mai avem ?
Dacă ar fi să calculez, la câtă apă e aici...
Maximum două-trei zile.
Si apoi ? Eu nu plutesc.
O vei face, dacă nu rezolvăm problema.
Trebuie să putem scăpa cumva.
- Construim o barcă ! - Furtuna o va înghiti cu totul.
Mi-a venit o idee ! Ce spuneti de Nautilius ?
Cum ne ajută un aparat de fitness să scăpăm de aici ?
Nautilius, submarinul căpitanului Nemo, construit în 1870.
Bravo, Sean ! În capitolul 16, Verne a scris că e ascuns pe insulă.
Dacă ajungem la timp, trecem cu el pe sub uragan, până în Palau.
Am o singură întrebare: Unde e ?
Un singur om ne poate lumina.
Căpitanul Nemo.
Cimitirul de corali - locul de veci al căpitanului Nemo.
Legenda spune că aici l-a înmormântat echipajul lui.
Ar face bine să fie si jurnalul lui Nemo acolo.
Ne-ar putea dezvălui unde se află Nautilius.
Nu am reusit să mă strecor acolo. De la atâtea omlete...
Intru eu.
Sunt singura care încape acolo.
- E mult prea periculos ! Nu ! - N-am nevoie de aprobarea ta.
Te iubeste tăticu' !
Tine minte ce ti-am spus. Ai grijă ! Nu stii peste ce dai.
- Draga mea ! Ai pătit ceva ? - Nu !
Am reusit să intru.
Ce-a fost asta ?
Deci asa se aude când se scufundă...
Grăbeste-te !
Trage-o !
Bună !
- Ce scris urât avea ! - E limba sanscrită.
- Esti pe-aproape. E hindi. - Da. Era din India.
Scrie că Nautilius e într-o pesteră de bazalt,
în cealaltă parte a insulei, la poalele stâncilor.
- Stiu unde e. - Bun. Acolo mergem.
Care e cea mai bună rută ?
Depinde. Cel mai sigur drum e cel pe plajă,
dar cel mai rapid drum e prin inima insulei.
- Ce părere ai ? - Nu cred că avem de ales.
- Cea mai rapidă cale. - Are dreptate. Îl sustin.
Vă avertizez că inima insulei e presărată cu vârfuri ascutite,
jungle întunecate si creaturi înspăimântătoare.
Sunt de cosmar !
Cine vrea să trăiască o aventură ?
N-am ajuns ?
O să ajungem, Gaby.
Ce s-a auzit ?
Plăcile tectonice se îndepărtează, chiar sub insulă.
Să ne grăbim ! Mai repede !
Ce-i asta ?
E cenusă vulcanică ?
Zici că-i...
Aur.
Aur pur.
E comoara de care vorbea R. L. Stevenson, în "Insula Comorii".
Vulcanii sunt făcuti din ceea ce erup, iar dacă acesta erupe aur...
E un munte de aur !
Probabil că sunt cantităti imense de aur. Hai să vedem !
Stati ! Ne va lua câteva zile să ajungem acolo. Nu avem timp.
Ne facem timp. E aur vulcanic, o descoperire incredibilă !
Înteleg, dar trebuie să ajungem la submarin.
Nu mai sunt un copil. Am si eu un cuvânt de zis !
Sean, esti responsabilitatea mea. Nu-ti risc viata...
Stai asa ! Nu-i spui tu ce să facă !
- Nu esti tatăl lui. - Nici tu nu prea i-ai fost bunic.
Eu i-am oferit un vis, o aventură, o fantezie.
- Tu ce i-ai oferit ? - I-am oferit multe, Alexander.
Un simt al răspunderii. E ceva ce tu nu ai.
Nu mergem după aur. Plecăm de aici. Punct.
Sean, te rog. Trebuie să părăsim insula.
Adio, aur !
- Cum te simti ? - Mirific.
M-am săturat să îmi tot spună Hank ce să fac.
Si tata se implică în viata mea, dar mă face adesea de râs.
Vara trecută voiam să mă angajez, iar el a survolat tot Palaul,
aruncând mii de copii ale CV-ului meu, din elicopter,
Ce stânjenitor ! Nu e aiurea că se străduiesc atât de mult ?
Nu.
Cel mai aiurea ar fi dacă nu s-ar strădui deloc.
Alexander, esti sigur că ai citit bine busola ?
Normal. De ce ?
Pentru că ne aflăm aici si trebuie să fim tocmai acolo.
Toate problemele au o solutie, dolofanule.
Să vezi o solutie distractivă !
"Să vezi o solutie distractivă..."
Aveti o umbrelă pentru Mary Poppins, care va zbura până în vârf ?
Stiam eu că esti bun la ceva !
Asteaptă putin, Henry.
- Unde se duce ? - Nu stiu, dar e nebun de legat.
Fii sigur de asta !
E usor să încaleci albina, dacă nu o privesti în ochi.
E demential !
Dă-te jos, imediat !
De ce as face asta ?
Asigurarea nu acoperă căderea băbutelor de pe albine uriase.
- Dă-te jos ! - Cum vrei !
Să nu-ti uiti colacul când ajungi în oceanul Pacific !
Sean !
Vrei să zburăm împreună ?
E uimitor !
E ca si cum ai călări un armăsar, în Serengeti !
E superb ! Parcă esti în paradis !
Ce naiba ?
- E cumva... - Rahat de pasăre ?
Cred că e o ditamai...
Pasăre !
În copaci !
Pare a fi înfometată !
E drepneaua cu coadă de ac !
Se hrăneste cu larve si albine !
Uite încă una !
Tine-te bine !
Vezi pe unde zbori !
- Ai jucat vreodată jocul Lasului ? - Nu ne jucăm aici.
Nu ! Mă refeream la manevră.
Îmi place cum gândeste !
Nu încă !
- Ti-a plăcut, amice ? - Te iubesc atât de mult !
Prea multă fericire !
Kailani !
- M-ai salvat ! - Da. Se pare că da.
Sau poate că nu.
Fugi !
Sean, ce faci ?
Hai, păsărică !
Să te văd !
Da !
- Sean, ce ai pătit ? - Nu-mi pot misca glezna.
Ne oprim si vedem ce putem face.
Nu aici. E si mai periculos noaptea.
Te ridic. Număr până la trei.
Unu, doi, trei, sus !
Dă-mi mâna.
S-a mai dezumflat ?
E dislocată. S-ar putea să dureze ceva.
Mergem să luăm apă.
Va trebuie să o fixăm la loc.
Bine.
Alexander, eu îl tin. Numărăm până la trei ?
Da.
- Esti gata ? - Da.
Unu !
- Dar doi si trei ? - Da, doi si trei ?
Doi, trei.
- N-a fost prea rău. - Nici bine n-a fost.
Avem ceva pentru durere ?
Nu avem nimic aici.
Gata, amice.
Bravo.
Avem asta.
Nu.
Nu sunt genul care cântă sub clar de lună.
- Stii să cânti ? - Putin.
Serios ? Muzica e un analgezic natural.
- Încearcă. - Nu.
Bine. Stai linistit. Ti-am pregătit ceva special.
Si ar trebui să îmi facă bine ?
Ai răbdare să o acordez.
Numai un bărbat adevărat poate cânta la o chitară mică.
Si un bărbat si mai adevărat îl poate asculta.
Văd copaci înmuguriti si roze stacojii Le vedem înflorind, cât om trăi
Si mă gândesc: Ce lume minunată !
Văd albine imense si ti-am zis, da, Că Alexander e mai bătrân decât Yoda
Si mă gândesc: Ce lume minunată !
Insula de sub noi, care se scufundă, Ce-o fi băut, Alexander să ne răspundă !
Dar a trecut, cerul e senin Căci vom găsi vestitul submarin !
Si te vei gândi: Ce lume minunată !
E extraordinar !
Ce, talentul meu muzical ?
Nu, descoperirea Omului-Pădurii cântător.
Serios, unde ai învătat să cânti ?
Tatăl meu îmi cânta, când eram mic.
Să îi spui să iesim la o bere, când ne întoarcem.
Să vedem dacă îl găsesti.
De ce ? Unde e ?
Nu stiu.
A plecat când aveam opt ani. Nu l-am mai văzut de atunci.
Măcar m-am ales cu o melodie.
- Îti place de el, nu ? - De Sean ? Nu !
E cam încăpătânat, dar e băiat bun.
Nu avem nicio sansă.
Când scăpăm de aici, se va întoarce în America,
îsi va vedea de viata lui si se va duce la facultate.
- Eu mă voi întoarce în Palau. - Si tu poti merge la facultate, dacă vrei.
Si pe tine cine te va ajuta ? Nu ne permitem.
Nu spune asta. Vei merge la facultate ! Te ajut eu.
Promit.
Mersi, tată.
Hank, trezeste-te !
S-a întâmplat ceva. Treziti-vă !
De unde e atâta apa ?
Se pare ca viteza de scufundare s-a triplat peste noapte.
- Ce înseamnă asta ? - Ca insula se scufunda mai rapid.
- Parca mai aveam doua zile. - Mai avem doua ore.
Doua ore ?
Daca nu ajungem la submarin, vom fi la 20.000 de leghe sub mari.
Tata ?
Tata !
- A dispărut. - Probabil ca s-a dus sa ude florile.
Nu !
Ce este ?
Aseară mi-a promis ca voi merge la facultate.
Acum stiu ce-a vrut sa spună.
Se duce la Muntele de Aur.
Ma duc după el. Mergeti al submarin,
iar daca nu ne întoarcem la timp, plecati fara noi.
Nu pleci singura ! Merg cu tine.
Sean, ai glezna dislocată si sunt cel putin 6,5 km.
Nu-i nimic. Ma descurc.
Sean, are dreptate. Nu vei face fată drumului.
- Nu poate merge singură ! - Atunci îi tin eu companie.
Eu te-am chemat pe insulă, deci e vina mea.
Daca harta e corectă, stâncile trebuie să fie la 2,4 km, în directia asta.
Voi mergeti repede la Nautilius si ne întâlnim pe plajă.
- Avem o singură hartă. - Dă-mi telefonul.
Acum avem două hărti.
Bravo, Hank !
- Multumesc că mi-ai spus Hank. - Cu plăcere.
Ai grijă de tine !
Vino, draga mea.
Ne vedem curând. Promit.
Esti gata, Sean ?
Da.
Hai !
Spatele meu !
Aur !
Rugile mi-au fost ascultate !
Aici e Tridentul lui Poseidon. Aici trebuia să fie.
Trebuie să ajungem la stânci. Aici e malul.
Nautilius trebuia să fie într-o pesteră, aici.
- Poate că nu e corectă harta. - Dă-mi să văd.
- Sean, am ajuns unde trebuie. - Unde sunt pestera, Nautilius ?
Acolo.
Nivelul apei a crescut cu 30 m în ultimele 24 de ore.
Nu pot să cred ce se întâmplă ! Am ajuns prea târziu !
Nu, e în regulă.
Trebuie să ne gândim la o metodă de a...
Stiu !
Tuburi de oxigen.
Vrei să însirăm lucruri pe care nu le detinem ?
O rachetă portabilă, o iubită, hârtie de caligrafie...
Ascultă, trebuie să... Hârtie de caligrafie ?
Mi-a venit si mie în minte.
- Mai avem niste saci uscati, nu ? - Da.
Luăm ce am găsit pe plajă si ne confectionăm tuburi de oxigen.
Nu inspiri încet, nu faci miscări inutile.
Ai grijă să controlezi presiunea când te scufunzi.
Dacă murim, ne omoară mama.
Hai să mergem !
Tată ?
Tată !
Ce cauti aici ? Trebuie să fii la submarin.
- Ne vedem acolo. - Tată, încetează !
Încetează !
Tată, gata !
E singura noastră sansă de a te trimite la facultate.
Vreau să duci o altfel de viată, una mai bună.
Tată !
Nu avem nevoie de averi,
atât timp cât suntem împreună.
Să mergem acasă !
Bine.
Mai repede, dle Căpitan !
E la doar 30 m adâncime. Să tragem aer adânc. Esti pregătit ?
- Eu ? Dar tu esti pregătit ? - Bineînteles !
- Si eu sunt foarte pregătit. - Eu sunt si mai pregătit !
În niciun caz. Sunt de două ori mai pregătit.
- Amânăm, de frică, nu ? - Fii sigur de asta.
În ce directie mergi ?
Sincer, nu prea stiu.
Nu esti sigur ? Dar nu mai avem timp !
În ce directie e Nordul ?
Pe aici.
Nu, pe aici.
Forta magnetică e prea puternică.
- Asta ce înseamnă ? - Că ne-am rătăcit.
Am reusit !
Nautilius !
Sean, dă-mi lanterna.
Să îl pornim si să îi luăm si pe ceilalti.
Cum găsim Nordul fără busolă ?
Păianjeni.
Am zburat cu o albină uriasă deja.
Nu mă sui pe niciun păianjen.
Păianjenii îsi fac pânzele orientate spre Sud.
Băieti, cred că am găsit păianjenul.
Nu ! Mergem în directia opusă !
Panoul de control trebuie să fie pe aici.
Unde e butonul de pornire ?
Cred că acesta este.
- De unde stii ? - Scria în capitolul 17.
Văd că ai citit Jules Verne.
Să-l pornim !
Hai odată !
S-a oprit motorul. Trebuie să verificăm.
Bateriile sunt vechi de 140 de ani.
Va trebui să le încărcăm.
Dar ne trebuie mii de kilowati !
Ne gândim la acelasi lucru ?
- E nebunie curată ! - Exact.
- Ai legat cablul de harpon ? - Da.
Încărcăm bateriile si plecăm.
Dar trebuie să te întorci.
Normal că mă întorc. Cine va pilota chestia asta ?
Nu, mă refer la...
Dacă mă întreabă cineva, o să neg că am spus asta.
Dar trebuie să te întorci !
Au dispărut multi din viata mea. Nu vreau să te numeri printre ei.
Înainte de a pleca i-am promis mamei tale că voi avea grijă de fiul ei.
Nu esti doar fiul ei, faci parte din familia mea.
Promit că mă întorc !
- Bine ? - Da.
Cine vrea să trăiască o aventură ?
- Unde sunt ? - Nu ne-au asteptat.
Ar face bine să vină mai repede !
Aici !
Unde esti ?
Haide, Hank !
Să-ti văd zâmbetul de 1000 de wati !
Acum !
Da !
Te iubesc, tati !
Si eu te iubesc, draga mea !
Ne prăbusim !
- Am scăpat ! - Nu încă.
Ai grijă ! Ne vom bloca !
Vino în locul meu. Trebuie să ne scoti de aici.
Eu ?
Tu ne-ai adus până aici si poti duce înapoi !
Sean, când te anunt, apasă acel buton.
Ai dreptate. Seamănă cu elicopterul meu.
Bine.
Hank ! Hank !
Apasă !
Am reusit ! Am reusit !
Da !
Am trecut pe pilot automat.
- Felicitări ! - Si tie !
Nu pot să cred că am scăpat de pe insulă !
Da.
Încordează pectoralii.
Nu vreau să fac asa ceva.
E momentul perfect. O să îi placă la nebunie.
- N-o să fac asa ceva. - O să-i placă !
Ati terminat ?
Încordează pectoralii.
Multumesc pentru tot.
Si asta merge.
Sunt atât de fericit ! Ce mi-as mai putea dori ?
Poate doresti să eviti reciful de corali.
Da, e o idee bună !
Bună seara si bine ati venit in croaziera noastră !
Dacă priviti spre stânga, veti observa oceanul Pacific.
Iar începe...
E a treia oară când mă suni, tată. Totul e în regulă.
Am auzit că a fost un cutremur de 3,8 în Ohio. E aproape de tine ?
E la 3000 de km depărtare.
Nu avem cutremure aici.
- Dar vulcani. - Nu.
- Păsări uriase ? - Pa, tată ! Te iubesc.
Si eu te iubesc. Transmite-i "la multi ani" lui Sean.
Te sun peste cinci minute.
- Pa, tată ! - Te iubesc. Pa !
Sunteti gata de călătorie ?
Bună ! Scuze că am întârziat.
Bună, draga mea.
- Ai crescut un bărbat grozav. - Nu. Noi îl crestem.
Deschide-l întâi pe ăsta.
Din Camerun ?
E de la bunicul !
Îmi va da cadoul când ne vedem.
Ce mai asteptati ? Aplaudati !
Bunicule !
- Nu-mi vine să cred că ai venit. - Nu as pierde o asa ocazie !
Voiam să îti dau asta.
- O carte ? - Nu e doar o carte.
E o călătorie în care vreau să mergem cu totii.
De la Pământ la Lună.
- Ce spuneti ? - Nu putem spune decât un lucru.
Cine vrea să trăiască o aventură ?
Nu !
Dragă, ce-i rău în asta ? E doar până la Lună.
Traducerea Shadow si Larra
Sincronizarea: sky www.titrări.ro
Adaptarea Bubuloimare